Tartu Ülikool

Eestikeelsete nimisõnafraaside filtreerija

Eesti Informaatikakeskuse leping
nr 916/2404/R2-2 / LMTAT 03599

Vahearuanne
(mai – 15. juuni 1999)

Tartu 1999

1.	Sissejuhatus	3
2.	Eesti keele kitsenduste grammatika arendamise probleemid	5
2.1	Noomenfraaside põhjad	7
2.2	Sõnajärjest	7
2.3	Morfoloogiline ühestaja	8
2.4	Osalausete piiride määramine	9
2.5	Süntaktiliste funktsioonide määramine	9
2.6	Nimisõnafraaside eristamine	11
Kirjandus	12
Lisa. Ülevaade ESTKG süntaksireeglitest	13
Märgendite lisamise reeglid	13
Osalause piiride määramise reeglid	17
Süntaktilised kitsendused	18

1.	Sissejuhatus
Käesoleva teadusprojekti eesmärgiks on koostada eestikeelsete nimisõnafraaside filtreerija – operatsioonisüsteemis Windows töötav programm, mis sisendina antud eestikeelsest elektroonilisest tekstist leiaks üles nimisõnafraasid. eeskujuks võetakse Soome tarkvarafirma Lingsoft nimisõnafraaside detektor NPTOOL (http://www.lingsoft.fi/doc/nptool/)
Nimisõnafraaside leidmisel kasutatakse eesti keele kitsenduste grammatikat. Programmis ühendatakse üheks tervikuks eesti keele morfoloogiline analüsaator, mis teeb sisendteksti morfoloogilise analüüsi, eesti keele kitsenduste grammatika süntaksianalüsaator, mis ühestab morfoloogilise analüsaatori väljundi ja seejärel teeb süntaktilise analüüsi, ning nimisõnafraaside tuvastaja, mis leiab süntaksianalüsaatori väljundist nimisõnafraasid.
1998. a valmis keeletehnoloogia sihtprogrammi raames programm estnp, mis eesti keele kitsenduste grammatika alusel morfoloogiliselt ühestatud tekstist suudab leida nimisõnafraasid (täpsusega kuni 75%). Käesolevas projektis nähakse ette koostatud programmi edasiarendamist, selleks et 1) tõsta nimisõnafraaside tuvastamise täpsust vähemalt 85%-ni (töötades välja aja lisades uusi morfoloogilise ühestamise ja süntaktilise analüüsi reegleid) ja 2) loobuda sisendi spetsiaalse ettevalmistamise nõudest, s.t lubada sisendina suvalist eestikeelset elektroonilist teksti.
Käesolevas aruandes kirjeldataval I etapil tehtud tööde eesmärgiks oli nimisõnafraaside tuvastamise täpsuse tõstmine 85%-ni. selleks nähti ette järgmiste ülesannete lahendamine:
•	eesti keele kitsenduste grammatika täiendavate morfoloogilise ühestamise reeglite väljatöötamine ja lisamine
•	eesti keele kitsenduste grammatika täiendavate süntaktilise analüüsi reeglite väljatöötamine ja lisamine

Täitmine
Eelnimetatud ülesannte lahendamiseks tuli esmalt analüüsida problemaatilisi situatsioone morfoloogilisel ühestamisel ja süntaktilisel analüüsil, et seeläbi leida eesti keele kitsendute grammatika reeglistiku täiendamise võimalusi (vt ptk 2). Reeglite väljatöötamisel ja testimisel tunneme teravat puudust käsitsi analüüsitud testkorpusest (mis õnneks küll tekib ja täieneb teise projekti raames).
Morfoloogilisel ühestamisel on praeguseks saavutatud täpsus 83-85%, süntaktilisel analüüsil 80-88% ja nimisõnafraaside tuvastamisel 83-85%.
Reeglite komplekt on esitatud lisas.

2.	Eesti keele kitsenduste grammatika arendamise probleemid

Kavandatav nimisõnafraase flitreeriv programm (õieti programmipakett), mis põhineb eesti keele kitsenduste grammatikal (ESTKG), peab oma töös läbima neli etappi:
•	sisendina antud eestikeelne tekst analüüsitakse morfoloogiliselt programmiga estmorf (http://www.filosoft.ee/html_morf_et);
•	morfoloogiliselt analüüsitud tekst ühestatakse, kasutades ESTKG morfoloogilist ühestajat (Puolakainen 1998);
•	ühestatud tekst märgendatakse süntaktiliste funktsionaalsete märgenditega, kasutades ESTKG süntaksianalüsaatorit (Müürisep 1998);
•	süntaktiliste märgendite abil leitakse lausest nimisõnafraasid.

Eesti keele nimisõnafraaside tuvastaja põhineb eesti keele kitsenduste grammatika morfoloogilisel ühestajal ja süntaksianalüsaatoril, mille väljundit ta nimisõnafraaside leidmisel kasutab, s.t igale sõnale lauses on vastavusse seatud enam-vähem üks sõnaliik ja kääne või pööre, samuti on igale sõnale lisatud tema süntaktilist funktsiooni näitav märgend (alus, sihitis, määrus, täiend vms). Analüüsi käigus lause fraasistruktuuri ei leita. 
Esialgu oli idee kirjutada nimisõnafraaside tuvastamiseks eraldi grammatika, mida kasutataks ainult väga pindmiseks süntaktiliseks analüüsiks (märgendatakse nimisõnafraasi põhjad, täiendid ja verbifraas), sest eelduste kohaselt peaks see olema küllaltki väike ja kompaktne. Kuna eesti keeles võivad fraasi põhi ja täiend olla samas käändes ning ka sõnajärje põhjal on väga raske kui mitte võimatu neid eristada, siis oli nii pindmisest analüüsist nimisõnafraasi piiride määramisel vähe abi.
Näiteks lauses Kui kinnisasja osalise võõrandamise tagajärjel võõrandatud või allesjäänud osa kaotab ühenduse avaliku teega, siis ...  on kolm omastavas käändes nimisõna, mis võivad olla nii täiendid kui ka sihitised, jaseetõttu on väga keeruline sõnastada reeglit, mis määraks, millised neist on fraasi põhjad ja millised laiendid. Seda lauset on võimalik 16 erineval viisil fraasideks jagada. Tunduvalt kergem on leida selle lause täielik süntaktiline analüüs ja seejärel väljastada fraasid.
Enne, kui hakata nimisõnafraase otsima, on vaja enne selgeks teha, mis need on. Analoogilistes süsteemides kasutatakse sageli baasnimisõnafraasi mõistet – see on nimisõnafraas, mis ei sisalda teisi nimisõnafraase. Selliseid fraase on küll lihtne leida, kuid neist ei ole palju kasu. Näiteks mida annaksid fraasid seadus, kord või lõige seaduse tekstist otsingut tehes? Nii tundus meile, et kasulikum on leida üles võimalikult suured fraasid ja kui vaja, võib soovi korral neid hiljem tükeldada. Sellise lähenemise eeskujuks oli ka Helsingi Ülikoolis välja töötatud inglise keele nimisõnafraaside tuvastaja Nptool (http://www.lingsoft.fi/doc/nptool), mis leiab samuti maksimaalse fraasi.
Näide 	Min: [Juurdepääsu] [määramisel] tuleb arvestada [koormatava kinnisasja] [omaniku] [huve].
Max: [Juurdepääsu määramisel] tuleb arvestada [koormatava kinnisasja omaniku huve].

Probleeme eestikeelse teksti morfoloogilisel ühestamisel tekitab asjaolu, et mitmetel käändsõna tüüpidel on teatud käänetes kattuvad vormid. Osadel nendest kattuvatest vormidest on samane ainult kirjapilt, suulises kõnes eristab neid vorme sõnavälde. Käändsõnadel võivad olla kattuvad vormid nimetavas, omastavas ja osastavas käändes, nii kõigis korraga (näiteks, ema : ema ) kui ka paarikaupa (laul : laulu : laulu). Eelpool toodud käänded võivad vormis kokku langeda ka lühikese sisseütlevaga (tass : tassi : tassi : tassi).
Eestikeelsetel verbidel on enamasti selgesti eristatavad pöördelõpud, mistõttu neid on suhteliselt kerge nimisõnadest eristada, esineb ainult üksikuid kokkulangevusi (nt tassi, lahkus). Aga kui need kokkulangevused satuvad kõik ühte lausesse, on korrektne ühestamine väga raske kui mitte võimatu. Näiteks, Paar saadikut lahkus [nimisõna sg nom, verb] protesti [nimisõna gen, part, adit, verb] märgiks [nimisõna transl, verb] saalist. Selles näites on kolm võimalikku öeldise kandidaati.
Eesti keele viimane teaduslik grammatika (EKG 1993) loeb öeldise osaks ka ühend- ja väljendverbi määr- ja nimisõnalised komponendid, aga süntaksianalüüsil kasutatav eesti keele kitsenduste grammatika analüüsib öeldise koosseisus olevaid nimi- ja määrsõnu eraldi. Enamasti määratakse ühendverbi koosseisus olev määrsõna määruseks, väljendverbi koosseisus olev nimisõna aga saab oma grammatilisele vormile vastava analüüsi. Kui pidada silmas nimisõnafraaside tuvastaja tööd, siis on “ohtlikud” sellised väljendverbid, mille nimisõnaline komponent on osastavas käändes, nt aru saama. Süntaksianalüsaator analüüsib aru sihitiseks ja nimisõnafraaside tuvastaja määrab ta omaette nimisõnafraasiks. Ilma ühendverbide leksikonita on raske teha vahet lausetel ma sain sellest aru ja ma sain ehtsast nahast kasuka.
2.1	Noomenfraaside põhjad
Subjekt eesti keeles võib olla ainsuse ja mitmuse nominatiivis või ainsuse ja mitmuse partitiivis. Objekti kääneteks on ainsuse ja mitmuse nominatiiv, ainsuse genitiiv ja ainsuse ja mitmuse partitiiv. Järelikult lisaks raskustele morfoloogilise ühestamise käigus teha vahet nominatiivsete, genitiivsete ja partitiivsete vormide vahel, on ka süntaksianalüüsi käigus raske eristada subjekti, öeldistäidet, objekti ja genitiivatribuuti. Kui kolme esimese eristamine ei ole nimisõnafraaside tuvastamise seisukohalt eriti oluline, sest nad kõik on nagunii nimisõnafraasi põhjad, siis genitiiv on ka üks täiendi käändeid.
2.2	Sõnajärjest
Eesti keele analüüsi teeb keeruliseks ka vaba sõnajärg. Jaatavas väitlauses on öeldisverb (täpsemalt öeldisverbi pöördeline osa) tavaliselt teisel kohal. Lause algul paikneb teemana toimiv moodustaja (sõna või fraas), lause lõpus aga see osa reemast, mis edastab kõige olulisemat infot. 
Ka nimisõnafraasi sees võivad atribuudid paikneda nii põhisõna ees kui järel. Atribuudina esineva omadussõna neutraalasend on põhja ees. Eesasend neutraalasendina on tavaline ka muude adjektiivatribuutide (predikaatsete atribuutide) korral; erandiks on vaid mõned pronoomenid, substantiivivormid ja adverbid. Järelasendit kasutatakse täiendi esiletõstmiseks, peamiselt ilukirjanduskeeles ja emotsionaalses kõnekeeles. Tavaliselt eraldatakse järelasendis adjektiivatribuut põhisõnast komaga, see hõlbustab süntaksianalüsaatori tööd. Järeltäiendiga tarind esineb mõnikord lahutatud kujul. Põhi paikneb temaatilisena lause algul, järeltäiend fokuseerituna lõpus, nt Vesi jooksis kraanist hästi külm.
Enamasti on omadussõnalist täiendit siiski kerge analüüsida, sest ta ühildub põhjaga käändes ja arvus, erandiks on vaid mineviku partitsiibid. Nende puhul on väga raske otsustada, kas nad on lauses täiendiks, öeldistäiteks või kuuluvad nad öeldise koosseisu. 
Genitiivatribuut paikneb alati põhja ees, kuid see-eest on genitiivatribuuti väga raske eristada sihitisest ja määrusest, mis võivad põhjana olla samuti omastavas käändes.
Kolmas ja nimisõnafraasi seisukohalt probleemseim atribuudi liik on adverbiaalatribuut. Selle puhul on süntaksianalüsaatoril raske otsustada, kas tegemist on adverbiaalatribuudi või iseseisva adverbiaaliga. Adverbiaalatribuudina esineb substantiiv mingis adverbiaalikäändes või koos kaassõnaga, samuti adverb või infiniitne verbivorm. Adverbiaalatribuut võib paikneda nii ees- kui järelasendis, mistõttu on raske otsustada, kumb sõna laiendab kumba või on nad mõlemad iseseisvad adverbiaalid.
2.3	Morfoloogiline ühestaja
Morfoloogiline ühestaja saab sisendiks morfoloogiliselt analüüsitud teksti ja väljastab ühestatud teksti. Nagu eespool mainitud, ei ole eesti keele morfoloogiline ühestamine lihtne ülesanne, kuna ligikaudu 45% ilukirjandusliku teksti sõnadest on morfoloogiliselt mitmesed ja paljud mitmesuse klassid on raskesti lahendatavad.
ESTKG-s on ligikaudu 1000 ühestamise põhireeglit ja 175 heuristilist reeglit. Nende vahele on siiski raske selget piiri tõmmata, sest täiesti grammatiliselt korrektseid reegleid on suhteliselt vähe. Praegu on heuristiliseks loetud need reeglid, mis teevad keskmisest rohkem vigu ega ole ka niivõrd olulised, et ilma nendeta teised ei mõjuks. Ka grammatikal põhinevad reeglid võivad teha vigu – peaaegu iga reegli jaoks on võimalik leida erand, kuid neid erandeid esineb reaalsetes tekstides suhteliselt harva. 
Ühestaja käivitamisel on võimalik valida, kas rakendada ainult põhireegleid või pärast nende rakendamist ka heuristilisi reegleid. Kui on vaja korrektsemat väljundit, s.t et vigu oleks minimaalselt, siis saab grammatika kirjutaja lülitada mõned reeglid ajutiselt välja, aga selle tulemusena langeb kindlasti väljundi katvus (teksti jääb rohkem liigseid tõlgendusi). Nii on võimalik saavutada kõrge katvuse ja madala veaprotsendi vahelist kompromissi.
Pärast ühestamist jääb 12-17% sõnadest morfoloogiliselt mitmeseks. Kaks suuremat lahendamata mitmesuste klassi on käändsõna omastav, osastav ja sisseütlev kääne ning käändsõna nimetav ja omastav kääne. Järgnev näide illustreerib, kui raske on eristada kaas- ja määrsõnu.
 (1a) Elasin üle tänava, siin üle on prepositsioon.
(1b) Elasin üle vapustuse, siin üle on adverb.
Reeglite genereerimiseks oleme kasutanud ka statistilisi andmeid korrates [Samuelsson et al 1996] kirjeldatud katset eesti keelele. Saadud grammatika abil on võimalik ühestada 95% sõnadest, kuid ka vigade protsent on üle 5.
2.4	Osalausete piiride määramine
Morfoloogilsie ühestamise käigus leitakse ka osalausete piirid ning osalause esimene sõna märgendatakse spetsiaalse märgendiga. Osalausete piiride määramine on analüsaatorile küllaltki raske ülesanne, sest sel analüüsi hetkel ei ole veel ümbritseva konteksti kohta piisavalt täpset informatsiooni – morfoloogiline ühestamine on alles pooleli. Et vältida vigu, kasutame erinevalt standartsest kitsenduste grammatikast kahte tüüpi osalausepiiride märgendeid: kindel ja oletatav osalausepiir. Praegu sisaldab grammatika 30 osalausepiiride määramise reeglit, mis konteksti kontrollides otsustavad, kas antud sõna võib olla osalause alguseks. 
2.5	Süntaktiliste funktsioonide määramine
Sõnadevahelised grammatilised seosed antakse kitsenduste grammatikas edasi süntaktiliste märgendite abil. Märgendid näitavad, kas tegemist on fraasi põhjaga (alus, sihitis, öeldistäiend, määrus), laiendiga (täiend, kvantori- või kaassõnafraasi laiend) või öeldise koosseisu kuuluva tegusõnaga. Fraasi laiendi märgendid annavad ka fraasipõhja asukoha suuna, kuid põhja ja laiendi vahelist seost ei ole otseselt näidatud. Näiteks võivad kaassõnafraasi kuuluval nimisõnalolla märgendid @P> või @<P: esimene näitab, et fraasi põhjaks on tagasõna, teine, et see sõna kuulub eessõnafraasi, kuid otseselt ühelegi kaassõnale ei viidata. Selline grammatiliste seoste esitusviis võimaldab osa lahendamatuid mitmesusi lahtiseks jätta. Näiteks ei täpsustata fraasis lumised teed ja tänavad, kas täiend lumised laiendab ainult sõna teed või kuulub kogu fraasi teed ja tänavad juurde. 
Kui sõnal võib lauses olla mitu funktsiooni, antakse need kõik. Lauses Ta läks suure murega arsti juurde võib sõna murega olla nii määrus kui ka täiend.
ESTKG süntaktilised märgendid on tuletatud inglise keele kitsenduste grammatika märgenditest loomulikult arvestades eesti keele eripärasusi.
Süntaktiliste funktsioonide määramine toimub kahes etapis. Esimesel etapil lisab analüsaator igale morfoloogilisele tõlgendusele selle kõik võimalikud süntaktilised märgendid ja järgmisel etapil hakkab konteksti kontrollides eemaldama sobimatuid.
Näiteks nimisõna nimetavas käändes võib olla alus, sihitis, öeldistäide, ees- või järeltäiend ning määrus. Märgendite lisamise reegel võib sisaldada kontekstitingimusi, sel juhul lisatakse märgendite loetelu tõlgendusele ainult siis, kui naabruses asuvad sõnad neid tingimusi rahuldavad. ESTKG-s on 175 märgendite lisamise reeglit, enamus neist on konteksti arvestavad. 
Sel etapil lisatakse igale tõlgendusele vähemalt üks süntaktiline märgend, kuid enamasti palju rohkem. Keskmiselt lisatakse igale tõlgendusele 3.8 märgendit. 21% sõnadest saavad sel etapil ühese süntaktilise analüüsi (verbi pöördelised vormid ja sidendid), aga leidub ka sõnu, millel on kuni 9 märgendit. 
Märgendite lisamise reeglid põhjustavad väga vähe vigu, alla 0.05%, kuid see-eest on mitmesuse tase väga kõrge.
Kui märgendid on lisatud, kasutab analüsaator süntaktilisi kitsendusi nende hulgast õigete väljavalimiseks. Kitsendused võivad sõna süntaktilise funktsiooni määramisel kasutada sõnade põhivorme, sõnade morfoloogilist infot, juba määratud süntaktilisi funktsioone ning sõnade järjestust lauses. Iga kitsendus kujutab endast keelereeglit, mis näitab, kus ja millistel tingimustel on antud sõnal just see konkreetne süntaktiline funktsioon või millises situatsioonis sõna ei saa omada sellist süntaktilist funktsiooni. 
Esimest liiki kitsendused on tunduvalt informatiivsemad, sõna süntaktiline funktsioon leitakse ühe kitsenduse rakendamisel. Kahjuks on aga seda tüüpi kitsendusi väga raske koostada: tavaliselt tuleb kontekstitingimused määrata väga põhjalikult, see aga tähendab, et sõnu, mida selline kitsendus hõlmaks, leidub väga vähe ning reegli efektiivsus ei olegi nii suur, kui esialgu tundub. Teist liiki kitsendused - ‘negatiivsed’ kitsendused - on praktikas rohkem kasutusel. Kuigi nende väljendusviis (‘neil tingimustel ei ole sõnal antud süntaktilist funktsiooni’) tundub lingvistilisest vaatenurgast vaadatuna võõras, saab nende abil väljendada ka esimest liiki kitsendusi (ehk valikukitsendusi) - ühe reegli asemel on mitu negatiivset reeglit, mis eemaldavad mitmesust põhjustavaid märgendeid ühekaupa. Et saadud negatiivsed kitsendused on üldisemad (piirangud kontekstile on mitme reegli vahel ära jaotatud), saab neid kasutada ka seal, kus valikukitsendus poleks olnud rakendatav.
ESTKG sisaldab 800 süntaktilist kitsendust. Kõige rohkem neist, peaaegu pooled, tegelevad atribuudi määramisega. Ülejäänud süntaktilised funktsioonid on reeglite vahel ühtlasemalt ära jaotunud, kuid eks ole atribuudi jaoks ka kõige rohkem märgendeid ning neid lisatakse peaaegu kõigile sõnadele, verbi pöördelised vormid ja sidesõnad välja arvata.
Süntaksianalüsaator suudab määrata üheselt 80-88% sõnade funktsioonid tehes seejuures 2-5% vigu. Analüsaatori töö täpsus ja korrektsus sõltub paljustki teksti liigist ja morfoloogilise ühesuse astmest. Mida ühesem tekst, seda paremad tulemused.
Kõige sagedamini ei suuda analüsaator eristada määrust ja määruslikku täiendit, nagu näiteks ka näitelause fraasis ühendus avaliku teega. Seda liiki mitmesusi on võimalik lahendada ainult sõnade semantikat teades - seda aga arvuti ei tea. Proovimata on võimalus katsetada sellist liiki mitmesuste eemaldamiseks statistilisi meetodeid, kui hetkel ei ole käsitsi süntaktiliselt analüüsitud tekstikorpus veel selleks piisavalt suur ja piisavalt kvaliteetne. Kui ka see ei aita, tuleb kas loobuda määruse ja määrusliku täiendi eristamisest või leppida mitmesusega. Hetkel on 5-6% kõigist sõnadest seda liiki mitmesed. 
Suuremat osa ülejäänud mitmesustest on võimalik veel eemalda. Näiteks on praegu küllaltki suur osakaal mitmesustel, mis on tingitud omastavas käändes sihitise ja täiendi eristamisest. Usun, et morfoloogiliselt täiesti ühese teksti korral on võimalik süntaktiliselt üheselt analüüsida üle 90% sõnadest.
2.6	Nimisõnafraaside eristamine
Kui tekst on süntaktiliselt analüüsitud, teisendatakse süntaksianalüsaatori märgendid nimisõnafraaside tuvastajale sobivateks. Nimisõnalised alused, sihitised, määrused ja öeldistäited märgendatakse fraasi põhja märgendiga, täiendid fraasi laiendi märgenditega. Sel viisil võetakse mitmed nimisõnafraaside tuvastaja jaoks ebaolulised mitmesused kokku ja selliselt märgendatud tekstis on üheselt märgendatud sõnade osakaal juba 90%.
Järgmisel sammul väljastatakse märgendatud teksti põhjal fraasid. Allesjäänud mitmesused ja vajadus arvestada koordinatsiooniga muudavad selle operatsiooni küllaltki keeruliseks. Kuna tahtsime, et väljundis oleks igast fraasist ainult üks versioon, valisime kõige sirgjoonelisema lähenemise - mitme märgendi hulgast valitakse kõige tõenäolisem. Näiteks kui sõna võib olla eestäiend või fraasi põhi, siis on ta enamasti eestäiend, kui sõna võib olla nii ees- kui ka järeltäiend ja fraasi põhi, on ta tõenäoliselt fraasi põhi jne. Võib-olla ei ole see teoreetiliselt kõige kaunim lahendus, kuid vaieldamatult kõige lihtsam. Vajadusel saab ka programmi täiendada ning pakkuda kasutajale võimalust valida fraaside kombinatsioonide hulgast õige või väljastada kõi tõenäolised fraasikombinatsioonid.

Kirjandus
(EKG 1993) - Erelt, M., Kasik, R., Metslang, H., Rajandi, H., Ross, K., Saari,H., Tael, K. ja Vare, S. Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut. Tallinn 1993.
(Müürisep 1998) - K. Müürisep. Eesti keele süntaksianalüsaatorist. Keel ja Kirjandus nr 1, 1998, lk 47 - 56.
(Puolakainen 1998) - Puolakainen, T. Eesti keele kitsenduste grammatika morfoloogiline ühestaja. Keel ja Kirjandus nr 1, 1998, lk 37 - 46.
(Samuelsson et al 1996) - C. Samuelsson, P. Tapanainen, A. Voutilainen. Inducing Constraint Grammars. – Grammatical Inference. Learning Syntax from Sentences. Lecture Notes in Artifical Intelligence, Vol. 1147. Springler, 1996, 146-155.

Lisa. Ülevaade ESTKG süntaksireeglitest
Märgendite lisamise reeglid

VERBID
Ahel-, modaal- ja abiverbid

(_V_nud) 	((Ahelv)) (@-FCV @-FMV @VN> @<VN @ADVL @PRD)
(_V_tud)	((Ahelv)) (@-FCV @-FMV @VN> @<VN @ADVL @PRD)
(_V_da)		((Ahelv)) (@-FCV @-FMV @INF_V> @<INF_V @ADVL @PRD @SUBJ @OBJ)
(_V_ma)	((Ahelv)) (@-FCV @-FMV @INF_V> @<INF_V @ADVL @PRD @SUBJ @OBJ)
(_V_vat)	((Ahelv)) (@-FCV @-FMV @ADVL @OBJ)
(_V_)		((Ahelv)) (0 Pöörd) (@+FCV @+FMV)

Tavalised verbid
(_V_ma)	(@FMV @ADVL @INF_N> @>INF_N)
(_V_mata)	(@PRD @ADVL @INF_V>)
(_V_mast)	((*-1 Lakkama)  **CLB) (@-FMV @ADVL @INF_N> @<INF_N)
(_V_mast)	(@ADVL @INF_N> @<INF_N
(_V_mas)	(@-FMV @ADVL @INF_N> @<INF_N)
(_V_maks)	(@ADVL)
(_V_tama)	(@ADVL @INF_N> @INF_N)
(_V_des) 	(@ADVL)
(_V_v)		(@SUBJ @OBJ @ADVL @VN> @<VN @PRD)
(_V_tav)	(@SUBJ @OBJ @ADVL @VN> @<VN @PRD)
(_V_vat) 	(@+FMV @-FMV @OBJ @ADVL)
(_V_nud)	(@-FMV @PRD @ADVL @VN> @<VN)
(_V_tud)	(@-FMV @PRD @ADVL @VN> @<VN)
(_V_da)		(@-FMV @SUBJ @OBJ @PRD @INF_N> @<INF_N @ADVL)
(“ei” _V_)	(@NEG)
(_V_)		(@+FMV)

NIMI- JA ASESÕNAD (_S__H__P_)

Nimi- ja asesõnad, mis käituvad ainult nimisõnana

Nimetavas käändes
(@SUBJ @PRD @OBJ @Q> @<Q @NN> @<NN @ADVL @P>)
Omastavas käändes
(@OBJ @ADVL @NN>  @Q> @<Q @P> @<P)
	mitmuses sõnale objekti märgendit ei lisata
Osastavas käändes
(@SUBJ @OBJ @PRD @ADVL @Q> @<Q @NN> @<NN @P> @<P)
Seestütlevas käändes
(@ADVL @<Q @Q> @NN> @<NN @P>)
Rajavas käändes
(@ADVL @Q> @<Q @NN> @<NN @<P)
Ilmaütlevas käändes
(@ADVL @Q> @<Q @NN> @<NN @<P)
Kaasaütlevas käändes
(@ADVL @Q> @<Q @NN> @<NN @<P @P>)
Ülejäänud käänetes
(@ADVL @Q> @<Q @NN> @<NN)

Omadussõnanana käituv asesõna
(@ADVL @PRD @AN> @<AN)

Nii omadussõnana kui nimisõnana käituv asesõna

Nimetavas käändes
(@SUBJ @PRD @OBJ @Q> @<Q @NN> @<NN @ADVL @P> @AN> @>AN)
Ka ülejäänud käänetes on märgendid samad mis tavalisel nimisõnalgi, kuid lisatud on atribuudi märgendid

OMADUSSÕNAD (_A__C__U_)
Nimetavas ja osastavas käändes
(@AN> @<AN @PRD)
Muudes käänetes
(@AN> @<AN @ADVL)
Käändumatu omadussõna
(_G_) (@AN>)

ARVSÕNAD (_N_)

Nimetavas käändes
(@SUBJ @PRD @OBJ @QN> @ADVL @P>)
Omastavas käändes
(@OBJ @ADVL @QN> @<P @P>)
Osastavas käändes
(@SUBJ @OBJ @PRD @ADVL @QN> @P @<P)
Seestütlevas käändes
(@ADVL @QN> @P>)
Rajavas käändes
(@ADVL @QN> @<P)
Ilmaütlevas käändes
(@ADVL @QN> @<P)
Kaasaütlevas käändes
(@ADVL @QN> @<P @P>)
Muudes käänetes
(@ADVL @QN>)

JÄRGARVSÕNAD (_O_)

Nimetavas käändes
(@SUBJ @PRD @OBJ @NN> @>NN @ADVL @P> @AN @<AN)

Teistes käänetes samamoodi nagu nimisõna + atribuudi märgendid.

MÄÄRSÕNAD

Kvantorid
(_D_ #KvAdv)(@SUBJ @OBJ @ADVL)
(_D_ “täis”)(@QN> @PRD)

Muud
(_D_)(@ADVL @AD> @<AD)

ÜLEJÄÄNUD SÕNALIIGID

(_X_)(@ADVL)
(_J_)(@J)
(_K_)(@ADVL @PN> @<PN)
(_I_)(@I)
(_Y_)(@ADVL)
(*)((NOT 0 ZETT)) (@???)

Osalause piiride määramise reeglid
;;osalause alguseks on:
Lause esimene sõna
Semikooloni ja kooloni järel olev sõna

;;konkreetsed sidesõnad, kui neile eelneb kirjavahemärk
;;osalauset alustab verbi pöördeline vorm, eelneb kirjavahemärk ja
;;sellele eelneb vasakus kontekstis verbi pöördeline vorm.

;;rinnastavad sidesõnad, kui eelneb verbi pöördelist vormi sisaldav
;;osalause ja järgneb parempoolses kontekstis verbi pöördeline vorm nii, 
;;et nende vahele ei jää kirjavahemärke ega sidedõnu
;;kirjavahemärgile järgnev sõna, kui on täidetud samad tingimused,
;;mis eelmise reegli korralgi.

;;rinnastav sidesõna, kui järgneb vahetult verbi pöördeline vorm ja
;;vasakus kontekstis leidub verbi pöördeline vorm

Süntaktilised kitsendused

;;I ÖELDISEGRAMMATIKA
1)	nud- ja tud-vormid
Kui tegu ei ole olema-vormi või modaalsõnaga, siis nud-, tud-vormile 
eelnev eitus näitab, et verb on öeldis.

Olema-vorm või modaalsõna on samadel tingimustel öeldis, kuid ei ole
teada, kas @-FCV või @-FMV.

polnud võib olla kas @-FCV või @-FMV.

Kui osalauses leidub juba öeldis ning see öeldis ei ole olema-vorm,
siis nud-vorm ei ole öeldis (koordinatsiooni ei tohi olla)

Erijuhud: olema … adverb nud
                olema nud ma-infinitiiv

2)	da-infinitiiv
on öeldis, kui
a) leidub da-infinitiivi nõudev finiitne verb.
b) osalause algab küsisõnaga ning verbi pöördelisi vorme ei leidu.
c) eelmine sõna on et.
d) osalauses ei leidu verbi pöördelisi vorme.

3)	Supiin
on öeldis, kui leidub ma-infinitiivi nõudev verb.
Pole öeldis, kui leidub predikatiiv.
;; Nt Ma olin hakkaja arvamust avaldama.

4)	vat-infinitiiv
on öeldis, kui leidub vat-infinitiivi nõudev verb

5)	Ahelverbi finiitner komponent
on @+FCV, kui leidub infiniitne ahelverbi komponent, mis on kindel öeldis.
Pole @+FCV, kui osalauses infinitiive ei ole.

;;II SUBJEKTIGRAMMATIKA

1)	Verbi vorm välistab subjekti olemasolu
a)	impersonaal
b)	olema + tud

2)	Sõna ei ühildu öeldisega

a)	mina, sina, meie, teie
b)	sõna mitmuses, öeldis ainsuses
c)	mitmuses öeldis ei luba osastavas käändes alust
d)	da-infinitiiv ei ole alus, kui öeldis ei ole ainsuses 3. pöördes

3)	Unikaalsus
Osalauses on ainult üks alus, kui ei ole just koordinatsiooni.
Kui alus on leitud, eemalda kõik teised aluse märgendid.

4)	Lause ehitusest sõltuvad reeglid
a)	Kui mina ühildub öeldisega, siis on alus.
b)	Kui sellest sõnast järgmine on nimetavas käändes nimi ja võib olla subjekt, siis see sõna ei ole subjekt.
c)	Mitmuse osastavas nimisõna on alus, kui öeldiseks on olema vasakus kontekstis ja teist kindlat subjekti osalauses ei leidu.
d)	Pole subjekt, kui järgneb da-infinitiiv, mis on öeldis.
e)	Kui kõrvuti on nimetavas käändes ase- ja nimisõna, siis asesõna ei ole subjekt.
f)	da-infinitiiv on subjekt konstruktsioonis
g)	;;Mul on raske uskuda vrs Laud on raske tõsta

5)	Koordinatsioon
Nii … kui ka …; koma; ja/ning

6)	Määrsõnalised kvantorid
Pole subjekt, kui paremas kontekstis ei leidu nimisõna või osastavat käänet

;;III OBJEKTIGRAMMATIKA

1)	Öeldise vorm või liik välistab objekti
a)	Öeldis on intransitiivne
b)	Öeldis on eitavas kõnes (objekt ei ole siis nimetavas ega omastavas)
c)	Isikuline tegumood välistab ainsuse nominatiivse objekti, v.a erandid
d)	Umbisikuline tegumood või käskiv kõneviis välistab genitiivse objekti

2)	Erijuhud
Kui objekt ja subjekt on samas vormis, siis tavaliselt subjekt eelneb objektile
Eimeses kahes isikus isikulised asesõnad ei ole nominatiivsed objektid
Arvsõnad ei ole genitiivsed objektid
tud-vormile ei eelne genitiivset objekti
Kui nud-, tud- või des-vormile eelneb vahetult partitsiip
Sellise sõnajärje korral on da-infinitiivi taga olev partitiiv objekt: nud-öeldis da-infinitiiv partitiiv
Kui lauses pole verbi, ei ole ka nominatiivset objekti
Teatud liiki öeldised põhjustavad da-infinitiivse objekti

3)	Unikaalsus
Ilma koordinatsioonita osalauses on ainult üks objekt, kui seal ei ole just partitsiipe, infinitiive jne

4)	Koordinatsioon
nii … kui ka …, koma, ja/ning

5)	Määrsõnalised kvantorid objektina
Pole objektid, kui paremas kontekstis ei leidu nimisõnu ega osastavat käänet

;;IV PREDIKATIIVIGRAMMATIKA

1)	Osalauses on leitud öeldise osa, mis ei ole predikatiivi lubav
2)	Kui osalauses leidub sõnadekombinatsioon on vaja, ei ole predikatiivi
3)	Sõnade järjestus ei luba predikatiivi
4)	Adjektiivne öeldistäide sõltub nominatiivsete substantiivide olemasolust
5)	Substantiivse öeldistäite korral peab leiduma ka alus või peab verb olema esimese 2 pöördes
Väljas oli õhtu või öö.

6)	Unikaalsus
7)	Osastavas nimisõnaline öeldistäide
see oli teatavat liiki hüpnoos
nii kange oli mu tahtmine alustada iseseisvalt vanemate otsinguid
et Anttit polnud näha juba pikemat aega

8)	Koordinatsioon
võib-olla ei olnud kassi vaates mingit kutset ega märguannet

9)	Erandjuhud
10)	Lauses leidub sihitis
midagi sobivat oleksin endale ikka leidnud

;;V KVANTORIGRAMMATIKA

1)	On @<Q, kui ühildub eelneva nimisõnalise või arvsõnalise kvantoriga
2)	On @Q>, kui järgneb määrsõna täis ja sõna ise on osastavas, muidu ei ole
3)	Eelneb kvantoradverb
4)	Reeglid arvsõna üks kohta
5)	Arvsõnaline kvantor märgendiga @QN>
6)	Kustuta @<Q muudel juhtudel

;;VI ATRIBUUDIGRAMMATIKA

1)	Adjektiivne atribuut ühildub põhjaga käändes ja arvus
2)	Lähiümbruses ei leidu nimisõna, mida laiendada
Nt Contra: Kaardi saatis ta venekeelse. Inimesi on igasuguseid.

Eemalda järeltäiend, kui eespool on ainult eestäiendid või kaassõnafraas
Nt lamas nüüd kabeturniiri asemel haiglas

Tagapool on ainult kaassõnafraas
Nt Mässisin juuksetutti ümber sõrme

Eespool on asesõna, mis ei luba järeltäiendit
Nt midagi sobivat oleksin endale ikka leidnud

Tagapool on asesõna, mis ei luba teatud täiendeid

3)	Ühildumist ei ole
4)	Kvantorfraasi atribuudid
5)	Muu
6)	Konkreetsete sõnade kombinatsioonid
7)	Koordinatsioonis lauseliikmed
i) nii … kui ka …
ii) … ja …   … ning …
iii) komadega eraldatud korduvad lauseliikmed

;;VII ADVERBIAALIGRAMMATIKA

1) Nimisõna kolmes esimeses käändes
2) Mineviku partitsiibid
3) Konkreetsed sõnad
4) Sõnade järjekorrast sõltuvad reeglid
5) Koordinatsioon

;;VIII KAASSÕNAFRAASI KUULUVAD PÕHJAD

1) Leidub ühene kaassna
2) Lauses ei leidu teisi kaasõnafraasi kuuluvaid põhju
3) Juba leidus postpositsiooni põhi
4) Kaassõna on kindlasti postpositsioon
5) Järgnev kaassõna võib olla nii post- kui prepositsioon
6) Eelnev kaassõna võib olla nii post- kui prepositsioon
7) Antud sõna ja kaassõna vahele jääb verb
8) Sõna ja tagasõna vahele jääb transitiivses käändes sõna
muutis õhu värskeks ja kevade järele lõhnavaks

8a) Sõnade järjekord on selline
Kes nüüd pärast menukat esinemist ja väsitavat banketti varakevadis aguli lõhnu nautis

9) Ees- ja tagasõna vastu
hakkasid paljud asja vastu huvi tundma
… pani soki vastu ahju kuivama

10) Koordinatsioon

HEURISTILISED KITSENDUSED
Kaasõna ei ole atribuudiks.
Öeldistäide on pärast subjekti.