Sõnastikust • Eessõna • Lühendid • Mängime • @arvamused.ja.ettepanekud |
Leitud 2 sobivat artiklit.
sadul ‹-a 2› ‹s›
1. hobuse vm. looma seljale ja turjale asetatav ratsaniku iste v. kandami alus. Hobuse, eesli sadul. Mees hüppas kiiresti sadulasse. Ta istus kindlalt sadulas. Ratsanik hüppas sadulast. Ta kukkus sadulast, rebiti sadulast maha. Hobusel on sadul seljas. Pani hobuse sadulasse 'saduldas hobuse'. Ratsud seisavad eemal sadulas 'saduldatuna'. Ratsutas sadulata hobusel. *Kui turist on kõrgelt platvormilt elevandi sadulasse istutatud, ilmub kohe punase turbaniga mees.. L. Normet. | piltl. See uudis lõi mind täiesti sadulast. *No nüüd läheb lahti, et ole mees ja püsi sadulas! V. Pant.
▷ Liitsõnad: kande|sadul, kasaka|sadul, koorma|sadul, meeste|sadul, naiste|sadul, spordisadul.
2. iste jalgrattal, mootorrattal vm. sõidukil (v. sõitval masinal). Jalgrattur hüppas sadulasse ja asus teele. Istus uljalt mootorratta sadulas. Peremees ise istus niidumasina sadulas.
▷ Liitsõnad: jalgrattasadul.
3. tehn mõne seadme tugiosa v. -tarind (näit. sadulautol)
4. geol kivimikihtide lauge, sadulat (1. täh.) meenutav piirkondlik paine
nagu ~ kui sea selga sadul
(millegi ebasobiva, täiesti sobimatu kohta). *Titeroosa kombinee sobis selle pruuni ja valge kõrvale kui sea selga sadul. V. Lattik.
© Eesti Keele Instituut
a-ü sõnastike koondleht
![]() |